Steng porten! Noen har rømt. Klar med muskettene!
Opp med porten!
1815, FENGSELET I TOULON VED DEN FRANSKE SØRKYSTEN
Lukk opp! Hjelp!
Cochepaille!
Kom igjen, Cochepaille!
Han klarer seg aldri.
Du vil vel ikke dø?
Hjelp meg!
Løp, Cochepaille!
Jeg kommer personlig for å overbringe deg nyheten.
Det betyr vel at det er dårlig nytt, Javert.
Jean Valjean, etter din heroiske innsats har disiplinærkomiteen
redusert dommen din. Å ja?
Med to...
To år reduksjon av dommen? Det betyr jo at jeg er fri.
To måneder.
Etter det du nå gjorde, må jeg forlenge dommen din med de to månedene
disiplinærkomiteen reduserte den med. Men hva er to måneder i en manns liv?
Om da den usle tilværelsen du har ført her de siste 18 åra kan kalles "et liv".
Når jeg slipper ut herfra..!
Når du løslates, vil du bære din fengsels dom med deg hvert skritt på ferden.
Den vil følge deg til du kommer tilbake. Og fanger kommer allt d tilbake.
Stopp der!
Kom deg inn der litt fort!
Kom igjen!
Vet du tilfeldigvis hvilken dag det er?
Det er tirsdag 14. oktober.
Bra! Tirsdag er en bra dag. Hvorfor det?
Jeg mener at én dag må være bedre enn de andre. Ellers er en død.
Døde er vi uansett. Men det er tirsdag og du blir løslatt i dag.
Passet ditt. Få det signert i hver by du reiser gjennom.
Hvorfor er det gult?
Gult for glede? Betyr det at jeg nå har rett til å være glad?
Passet ditt er gult så det ikke kan forveksles med ærlige folks pass.
Slik at alle som ser det, vet nøyaktig hvor du kommer fra.
Godt å vite at loven har tenkt på alt, Javert.
Et ansikt som mitt går ikke ubemerket. Vi gir deg sivile klær.
Klærne til en fange som døde før han fikk betalt sin gjeld til samfunnet?
Ja. Rettferdigheten er ikke rik.
En straffedømt kan legge sin skjebne bak seg, men ikke sitt opphav.
Kom inn! Ikke en sjel burde være ute en kveld som denne.
Med den sure vinden ned fra fjellet. Kom inn i varmen.
Vi skal gi dere brød.
Her inne kan dere overnatte uten å være redd for lus.
Som dere ser, har sengene ny halm.
Vincent, min gode mann.
Du kan låse porten til katedralen nå.
Vi har fullt for natten.
Så du noen andre ute i gatene? Det eneste
som nå er igjen ute, er hundene.
Kunne jeg bare ta inn hundene også!
"Broren min
gir alt han eier til de fattige og de syke.
Det eneste jeg ikke klarer å venne meg til,
er at han aldri vil låse ytterdøra vår.
Hvis djevelen selv skulle..."
Fru Magloire, hørte du det?
Det må være Hans nåde.
Jeg ble fortalt at jeg her kunne få mat og et sted å sove.
Jeg er ingen tyv.
Jeg har penger.
Det er altfor mye, min gode mann.
Dette er ditt hjem, like mye som mitt. Når måtte folk betale for mat hjemme?
Kjære fru Magloire.
Det er så mørkt her inne at jeg knapt ser hva som står på bordet.
Kan du ikke hente stearinlys?
Rydd av bordet samtidig og finn fram vårt fineste sølvtøy.
Du får unnskylde den beskjedne velkomsten.
Jeg pleier å innlosjere nødlidende i sakristiet.
Men i kveld var det ikke en halmseng til overs der.
Jeg er biskopen av Digne.
Men ikke føl at du må tiltale meg med "Deres nåde" i hver setning.
Mine fattige kaller meg "far". Du trenger ikke kalle meg noe.
Tittelen skaper ikke mannen.
Det kommer an på tittelen. Jeg fikk en jeg aldri blir kvitt: Straffedømt.
Sonet du ferdig, eller rømte du?
Spiller det noen rolle? Det viktige er ikke hvor du kommer fra,
men hvor du har tenkt deg hen når du har bygget deg opp igjen.
Før jeg ble sendt til Toulon, var jeg trebeskjærer.
Det er fine skoger på disse kanter. Om ikke trehogst virker avskrekkende...
Nei, ingen vil ansette en straffedømt.
Ikke mist håpet.
-Du har ikke sagt hva du heter. -Ingen husker navnet mitt.
Jeg har vært et nummer så lenge at jeg nesten har glemt det selv.
Er det deg, Baptistine? Er du dårlig?
Skal jeg komme ned?
Gå med deg, din simple tyv!
Gå og se hva det er, Vincent.
Vi har pågrepet en tyv, Deres nåde, under en rutinekontroll utenfor byen.
Han ser ut som sorten, også. Kjenner De igjen dette? Det er Deres?
Deres initialer er inngravert på det.
Dere har rett, dette er mitt. Eller jeg bør heller si var.
Hvorfor fortalte du dem det ikke? Hva da, Deres nåde?
At jeg ga ham sølvtøyet. Han sa faktisk det, men...
Men hva? Han har gult pass, Deres nåde.
Han er straffedømt. Og en farlig mann, står det her.
Og derfor tror dere ham ikke?
Hva med lysestakene?
De to sølvlysestakene. Jeg ga deg dem også, husker du ikke?
La oss gå og hente dem sammen.
Straks herrene har løslatt deg.
Slipp ham fri.
Åpne sekken din.
Jeg husker fremdeles godt, jeg er ikke blitt surrete ennå.
Jeg er fullt klar over at jeg aldri ga deg sølvtøyet. Du stjal det.
Hvorfor gjorde du det? Jeg har kjøpt deg tilbake.
Jeg er ikke til salgs! Etter 20 år fengsel er jeg min egen herre igjen.
Jeg snakker om din sjel. Det er sjelen din jeg har kjøpt tilbake fra det onde.
For to lysestaker?
Fra nå av vandrer vi på den samme vei, du og jeg.
På den veien der det gode seirer. Det er ingen lett vei å vandre.
Du vil snuble på ferden. Men ingen ting er vakrere enn en mann som reiser seg.
Glem aldri at jeg ga deg alt jeg eide.
Mynten min!
Tusen takk, min herre! Hvorfor takker du meg?
Hvem vet hvor den hadde havnet om ikke du hadde vært her.
Hva snakker du om, gutt? Om 40 soumynten min.
En 40 sou? Og hvor skulle jeg se den?
Under foten din.
Sier du at det ligger en 40 sou under foten min?
Du tråkket på den da den trillet vekk. Du må gi den tilbake til meg.
Nå tærer du på tålmodigheten min. Det er bare jord og stein under foten min!
Jeg er feier og det er hardt arbeid. Det hender du nesten faller ned av taket.
Du står der på dine egne to bein, så du har ikke falt av noe tak.
Nå får du pelle deg av gårde før jeg mister tålmodigheten!
Din simple tyv! Den vil bringe deg ulykke!
Hele livet vil den bringe deg ulykke!
Den veien der det gode seirer er ingen lett vei å vandre.
Du vil snuble på ferden.
Men ingen ting er vakrere enn en mann som reiser seg igjen.
Gutt!
Her er mynten din, gutt!
Dette er kopi av en anmeldelse levert inn av en feier i nærheten av Dignes.
Noen stjal lønnen fra ham. Noen som passer til beskrivelsen av...
-Ikke vet jeg. -Jean Valjean, -
- som tifeldigvis befant seg like ved Dignes på samme tid.
Jeg var sikker på at han snart ville falle tilbake til det han var: en tyv.
Men en dag vil et av ofrene hans gjøre motstand. Og tro meg:
Den dagen vil han ikke lenger være bare en tyv, men også en morder.
God dag, frøken.
Hvorfor bjeffer den hunden sånn? Får vi besøk?
Nei men, for et pent, lite fjes!
Sett deg borte ved vinduet og nyt det fine sollyset.
Hver solstråle teller når vinteren er rett rundt hjørnet.
Hva skal det være? Kan jeg få en skvett melk til barnet?
Jeg har ennå litt varm, rett fra kua. Og hva vil du ha?
Bare et glass vann, takk.
Se på henne. Jeg kunne veddet på at hun ville be om vann.
Hvorfor satte du ikke vin foran henne? Hun ville drukket den, og betalt for den.
Mamma!
Så fine døtre du har!
De er heldige som har deg som mor. Jeg så straks at du er ei god mor.
Ungen din kan visst heller ikke klage. Hun heter Cosette.
Jeg ofrer meg helt for henne. Da faren fikk vite at jeg var med barn,
gikk han fra meg. Nå er jeg på vei hjem til Montreuil. Jeg er født der.
Jeg håper folk der vil huske meg og gi meg jobb.
Vet ikke hva jeg skal gjøre med Cosette. Ingen vil la meg ta henne med på jobb.
Du bør få deg barnepike.
Ville dere ta dere av henne?
Det kunne gå, men fru Thénardier har mye å gjøre her i vertshuset.
Og så ville jo datteren din være en ekstra munn å mette.
Jeg ville betale for henne. Sende penger hver måned.
Uten Cosette vil jeg kunne jobbe hardere.
Vi har visst fått oss en skrikerunge. Jeg skal gi henne noe å skrike for!
Kom til pappa, vennen.
Skjønnheten min!
SJU ÅR SENERE, I MONTREUIL-SUR-MER
God dag.
Min herre...
Javert, formoder jeg? Får jeg ønske deg velkommen til Montreuil.
Jeg er Augustin Parizot og jeg er rådmann her i Montreuil.
God dag. Og hvem av disse er den nåværende borgermesteren?
Vår kjære herr Madeleines portrett henger dessverre ikke her.
Han nekter å la seg avbilde.
Beskjedenhet, ydmykhet, diskresjon...
Tre ord som beskriver vår borgermester ganske så presis.
Jeg ser fram til å treffe ham. Han ser like mye fram til å treffe deg.
Da han fikk vite at Sûreté hadde stasjonert deg her, utbrøt han:
"Hva? Javert her? Gir de oss Javert? Ikke verst!"
Den nyheten gjorde ham opprømt. Å ja?
Da herr Madeleine kom til Montreuil, var han bare en slags hogstmann.
Byen trengte noen til å beskjære trær og klippe hekker, så han meldte seg.
Og han fikk den strålende idéen sin av å jobbe så mye med busker og trær.
Hvilken strålende idé?
Brennesler.
Kom, så skal jeg vise deg.
Når neslene har visnet og tørkes, kan de veves til et stoff som minner om lin,
men som er mye billigere.
Arbeidsklærne som lages på fabrikken vår er usedvanlig slitesterke.
Vi skal i forhandlinger med hæren om å bli uniformsleverandør.
Det er ikke bare et økonomisk spørsmål. Moral spiller også en rolle her.
Et ugras som ingen vil vite av, som alle forakter og tråkker på.
Og så blir det en høyt verdsatt vare når en utnytter dets skjulte egenskaper.
Herr borgermester... Ditt nye domene, inspektør.
Og cellene? Denne veien.
Fengselet har satt sitt preg på deg. Her har vi ikke noe storvilt, bare småtteri.
Jeg ser det alltid som en nødvendighet å undersøke alt.
Der jeg var, hadde vi en mann som testet styrken på lenkene. En straffange.
Jeg lot ham gjøre sin plikt, deretter dobbeltsjekket jeg selv alt.
En kan aldri stole på en forbryter.
Aldri? Aldri.
Disse mennene er håpløst fortapt, for de er ikke bare skyldige, men uhelbredelige.
Vi er heldige som har deg her, Javert.
Vi har en farlig forbryter i vår midte. Å ja?
En forbryter som dreper mange hvert eneste år. Særlig om vinteren.
Er vedkommende identifisert? Å ja. Navnet er Armod.
Selv om du ikke har sendt penger på to mdr, fortsetter min kone og jeg
å pleie og forsørge din lille Cosette
som om hun var vår egen. Men vi trenger penger, og det fort.
Det står om Cosettes helse.
Frue, får jeg be om en tjeneste? Jeg vil gjerne slutte tidlig i kveld.
Jeg må poste et brev. Gi meg det, så skal jeg poste det.
Fantine, stoler du ikke på meg?
Vent. Jeg vil ha et ord med deg. Nådde du postvogna?
Men hvorfor? Jeg skjønner ikke.
Jeg har lest brevet. Jeg vet jeg ikke burde, men jeg gjorde det.
Så du har en datter?
En enslig mor som skjuler sin skam i en ussel rønne!
Det er et vertshus, frue, drevet av gode, anstendige folk.
Herr Madeleine stiller kun én betingelse for piker som ansettes her:
At de har et rent og uplettet rulleblad.
La meg få snakke med herr Madeleine. Han er så snill, han vil forstå!
Jeg har alt informert ham om dette.
Og hva sa han? Du er avskjediget.
Ptro!
Sånn ja.
Vi kan gå hjem til meg. Det er ikke langt, og der er rent.
Fryser du, kan jeg fyre i ovnen. Hvor mye koster det?
Jeg vet ikke... Det er første gangen min.
Alt har sin første gang, men aldri siste. Når du begynner å gå på gata,
er det ingen vei tilbake. Jeg er politiinspektør Javert
fra Sûreté. Hvis jeg ser deg gjøre dette igjen, anholder jeg deg.
Kjør!
Du er kommet til rette stedet.
De er hvite og ser sunne ut.
Hvor mye betaler du? Vanlig pris er fem francs tanna.
Så trekk ti.
Jeg har aldri trukket ti tenner på én gang.
Hva om du da spytter ut alt blodet ditt?
Jeg driver ingen tvilsom geskjeft!
Men jeg trenger pengene! Det kan ordnes.
Jeg lager parykker også.
Og du har et vakkert hår.
Vil du kjøpe det for 40 francs? Du må være desperat.
Kom igjen, løft!
Det er Fauchelevent, veiarbeideren! Stakkars jækel!
Vi må rigge til blokker. For sent. Ribbeina hans er knust.
Løft!
Bruk dine siste krefter til å be Gud om tilgivelse. Bekjenner du dine synder...
Hans eneste synd var at han ikke hadde råd til ei god vogn. Jeg skal få ham løs.
Dra ham ut! Få ham ut, fort!
Jeg kjente en gang en mann som var i stand til slikt.
Gjorde du, inspektør? En straffange.
Kom og still deg under lampen, så jeg får sett på deg.
God aften, min herre. Ja da, ja da. Hvor og hvor mye?
Jeg har et rom rett rundt hjørnet. Det koster fem francs.
Hos fru Aglaé får jeg ei jente for tre francs, og champagne på kjøpet.
Da sier vi tre francs.
Jenta mi, jeg avgjør om du er verdt det eller ei!
Og da må jeg få se på varene.
Di skitne, lille tøyte! Er det skabb?
Er du fullstendig møllspist? Du burde ha juling for å være så stygg.
Min herre!
Du er tiltalt for utukt og hor, fredsforstyrrelse og overfall.
Nei, ikke sperr meg inne! Sett henne i en celle.
Veslejenta mi trenger meg! Fjern det forrykte kvinnemennesket!
Javert, løslat den kvinnen. Hun er offer, ikke lovovertreder.
Men herr borgermester...
Jeg forbanner deg! Alt er din feil! Jeg ble oppsagt på fabrikken!
Det er din feil at jeg ble uten penger og måtte selge meg på gata!
Og så sier folk at du er snill! Du er verre enn de andre, du er ond!
Jeg forbanner deg!
Ti stille!
Løslat henne, Javert. La meg slippe å gjenta meg selv.
Slipp henne fri.
Kom inn.
Problemet er ikke slagene og sparkene hun fikk.
Fantine har en hoste som sender ilinger gjennom meg.
Jeg er ingen lege, men...
Hvis hun dør, er det min skyld. Da vil jeg aldri tilgi meg selv.
Men det var fru Victurnien som... Jeg er på fabrikken min hver dag.
Jeg burde ha sett at Fantine ikke var på plassen sin.
Hva mer har du hørt? Fantine tenker bare på datteren sin.
Hun er livredd for at hun aldri får se henne igjen.
De hun har overlatt henne til, sier hun er svært syk.
Hvem er de? To som driver et vertshus i Montfermeil.
Ekteparet Thénardier. Jeg er redd de ikke har de beste motiver.
De krever 20 francs måneden, bare for å fostre barnet.
Jentungen må jo få fyrstelig behandling!
Fantine har ikke kunnet betale dem på tre måneder nå.
Jeg sender dem 200 francs straks, til dekning av alle utgifter.
Og jeg ber dem bringe Cosette til moren.
Du bør ikke be, men kreve. For dette er et krisetilfelle.
Hun er enslig mor, og ville skjule det! Det var bare rett og rimelig å...
Er du berettiget til å skille mellom godt og ondt?
Med rett til å straffe? Gud selv avstår fra å felle dom over oss dødelige.
Mens du, fru Victurnien, setter deg over Gud! Du anklager, du fordømmer.
Og du prøver aldri å finne ut hvem det er du egentlig har framfor deg!
Får jeg et ord med herr borgermesteren?
Under fire øyne, helst.
Fru Victurnien, vennligst...
Jeg er her for å be deg om å gi meg avskjed.
Jeg har begått en meget alvorlig feil. Jeg er ikke verdig å være i politiet.
Hva snakker du om, Javert? Jeg har vært overivrig i tjenesten.
Da du reddet en mann fra døden, sa jeg at jeg kjente kun én som kunne klare sånt.
En straffange, tilføyde jeg.
Jeg trodde du var den straffangen.
Jeg skrev til politisjefen at jeg mente jeg hadde funnet Jean Valjean.
Det var navnet på straffangen.
Jeg ventet at politiet i Paris skulle sende en arrestordre på deg.
Men den kommer aldri. Jean Valjean er alt arrestert.
Er han?
For to måneder siden ble en viss Champmathieu pågrepet for epletyveri.
Han ble satt i et fengsel der to innsatte gjenkjente ham som Jean Valjean.
Han nektet standhaftig for å være Valjean, men vil bli dømt i Arras i morgen.
Han har en livstidsdom hengende over seg.
Jeg fikk deg nesten dømt i hans sted,
og jeg holdt på å få hele rettsvesenet med på et fryktelig justismord.
Derfor anmoder jeg formelt om at du fjerner meg fra embetet.
Jeg forventer et brev som setter stopp for mine plikter og min karriere.
Dette er lyset du snakket om, biskop.
Hvordan kan jeg la en mann dø fordi han blir tatt for en annen?
Særlig når den andre
er meg?
Jeg trenger deg, biskop!
Jeg trenger deg!
Har hun smerter?
Smertene skyldes ikke så mye de slag og spark hun fikk,
men mer frykten for å dø uten å få se datteren igjen.
Hvis ikke Thénardier kommer med henne
innen slutten av uka, skal jeg selv hente Cosette.
Hvordan kunne jeg tvile?
Tvile på hva da?
På at oppgaven min er her.
Hva leste du for henne, søster?
En liknelse jeg er glad i. Den om den gode hyrden.
Han som mister en sau, og forlater hele flokken sin for å finne den igjen.
Merkelig. Tenk å forlate dem du har å ta vare på
for å redde en annen. Særlig en som har gått seg vill.
Hyrden overlater flokken sin i Guds varetekt.
Da kan han finne den bortkomne sauen uten å være redd for resten av flokken.
Han vet det ikke er noen fare for dem når Herren selv gjeter dem.
Er ikke det betryggende? Betryggende?
Det du nettopp sa er utrolig oppmuntrende.
Og skremmende.
Ikke for å være frekk, borgermester, men du har det visst fryktelig travelt.
Slik som du haster av gårde til Arras. Det må stå om noe viktig.
Et liv.
Sann mine ord.
Jeg advarte dere. Denne mannen er farlig.
Og her skal en være klar over
at han har gjentatt sine forbrytelser.
For 39 år siden stjal Jean Valjean brød.
For 10 år siden
frarøvet Jean Valjean feieren Petit Gervais sparepengene hans.
Og dag... Jeg vet ikke hvem Petit Gervais er!
Og ikke kall meg Jean Valjean! Jeg heter Champmathieu!
Valjean, forsvaret ditt er fånyttes.
Du kan ikke benekte det som er helt åpenbart!
Cochepaille og Chenildieu, som satt fengslet sammen med deg,
har gjenkjent deg som Jean Valjean.
Vet ikke hvorfor de gjør dette mot meg. Jeg har aldri gjort dem noe vondt.
Jeg kjenner dem ikke.
Vakter, vis Cochepaille og Chenildieu inn i rettslokalet.
Chenildieu, hva har du å fortelle?
Den mannen er Jean Valjean. Han kom til fengselet i 1796
og ble løslatt i 1815.
Cochepaille, gjenkjenner du også tiltalte?
I fem år var vi lenket sammen.
Da blir man stående hverandre nær, ikke sant?
Sånt tøys passer seg ikke i en rettssal.
Har tiltalte hørt hva som er blitt sagt? Hva har du å si til ditt forsvar?
Cochepaille og Chenildieu, se hit!
Det er Madeleine, borgermesteren i Montreuil.
Han tjente en formue på brennesler.
Kjenner dere meg ikke igjen? Herr borgermester, tør jeg be om..?
Herr dommer, det er jeg som må be om noe.
Sett tiltalte fri.
Og pågrip meg i hans sted. For jeg er Jean Valjean.
Nei, du kan umulig være straffedømt! Ikke du!
Hvorfor ikke, statsadvokat? Fordi jeg bærer en besteborgers klær?
Med silkeskjerf, stokk og flosshatt?
Fordi jeg ikke ser ut som en forbryter? Jeg blir rasende når jeg tenker på
hvordan dere alle dømmer en mann ut fra hvordan han ser ut!
Chenildieu, er det ikke riktig at du serverte oss lapskaus fengselet?
Det stemmer, jeg hadde ansvar for servering av lapskaus.
Og hvor mye forlangte du for det du var frekk nok til å kalle ragu?
Var det ikke fem sou? Det stemmer.
Herr Madeleine, det beviser ingen ting!
Hvem som helst kunne ha hørt en eller annen straffange fortelle det!
Hvor mange blir ikke dømt ut fra langt mindre vektige bevis?
Cochepaille, fikk ikke du brannsår på venstre skulder
da du ble truffet av en brennende bjelke?
Hvordan visste du det? Ta av deg skjorta.
Hvem reddet livet ditt den dagen? Jean Valjean.
Og hvor er Jean Valjean? Rett foran meg.
Snakk så vi hører deg, Cochepaille! Hvor er Jean Valjean?!
Du er Jean Valjean!
Jeg vil ikke forstyrre her ytterligere.
Jeg går nå, siden jeg ikke er arrestert.
Jeg har en del ting å ordne.
Dere vet hvem jeg er og hvor dere finner meg.
God morgen.
Fantine, føler du deg dårligere?
Nei, tvert imot. Jeg føler meg bedre.
Og vet du hvorfor?
Fordi jeg får se min lille Cosette i dag.
Hvor er min kjære Cosette?
Får jeg et ord med herr borgermesteren?
Det er ikke håp for Fantine.
Jeg vil hun skal få dø litt mindre ulykkelig enn hun har levd.
Jeg sverget du dro for å hente Cosette. Du sverget? Du, en nonne, løy?
Noen ganger er godhet sterkere enn sannheten.
Hun er med deg, ikke sant? Du har henne med til meg?
Cosette er sliten etter reisen. Hun hviler.
Hvor? På mitt kontor. Hun sover nå.
Du får se henne senere.
Å, takk!
Hvis du hadde avskjediget meg da jeg ba om det, ville jeg gått glipp av dette.
Hvorfor gjorde du ikke det?
Du hadde rett. Jeg hadde ingen grunn til å avskjedige deg.
Vi har i alle fall kastet bort nok tid. Bli med meg.
Det skal jeg, men ikke nå. Valjean, hvis du motsetter deg det...
Nei, jeg ber bare om 24 timer.
Jeg må hente datteren hennes hit. Bli med, om du ikke stoler på meg.
Du sa de hadde gitt henne til deg og at du hadde henne med hit!
Herr Madeleine, du fortalte meg det selv...
Nei, Fantine, jeg hadde ikke med Cosette tilbake.
Skal jeg fortelle deg sannheten, ynkelige, patetiske menneske?
Denne mannen som dere kaller herr Madeleine
er tyv, kjeltring og tidligere straffange! Han heter egentlig Jean Valjean.
Jeg skal bringe ham tilbake til fengselet han aldri skulle vært løslatt fra.
Nei, det er ikke sant! Han lovet å hente veslejenta mi ...
Kanskje du skulle tatt deg av henne i stedet for å gå på gata.
Nå er det for sent. Du ser henne aldri igjen.
Javert, du drepte henne.
Tenk, Valjean! Går du mot meg, blir det ikke livstidsdom, men giljotinen!
Bra! Døden vil komme som en lettelse.
Jeg lovet henne å hente barnet hennes. Og jeg skal holde det løftet.
Valjean, stopp!
Fort, dit bort!
Hvorfor bjeffer de? De er redde for ilden, som alle dyr.
Gå vekk med de hundene!
Det blir mørkt om en time. Og det brygger opp til storm.
Vi fortsetter til vi finner ham.
Cosette.
Ikke vær redd! Gi meg bøtta, la meg bære den.
Ikke vær redd.
Kom nå.
På tide, frøken Rumpetroll!
Jeg trodde hun het Cosette.
Jeg ser ikke ut! Men sånn er det å være på pilegrimsreise.
Men jeg har penger.
Bøtta er tung å bære for en jentunge.
Hun er sterkere enn hun ser ut.
Klart hun er, så mye god mat som hun får her. Ikke sant, vennen?
Ja, frue.
Hvor er brødet, vesla?
Jeg ba deg gå innom bakeren. Så hvor er brødet?
Tøysungen! Skulle tro hun var vant til å bli slått.
Du får nøye deg med muggent brød. Det kan du takke henne for.
Gi meg brødpengene tilbake. Jeg har ikke... Jeg vet ikke...
Jeg mistet dem. Mistet du pengene, sier du?
Nei, slutt!
Jeg så noe falle ut av serken hennes.
Er det denne du savner?
Ja visst! Det er mynten min. Kjenner du den ikke igjen, Thénardier?
Jo visst. Takk for at du fant den. Du fortjener en bedre middag.
Fru Thénardier, fram med grytene!
Visst er det sølv, ja!
Hvordan ble de 15 sou jeg ga snørrungen til en skjønn femfranc?
Han var redd du skulle slå ungen.
Såpass skjønte jeg. Men fem franc er mye, særlig for en fattig pilegrim.
Kanskje han ikke er pilegrim og ikke fattig.
Hva er han da? Jeg vet bare at han liker rumpetrollet.
Kanskje vi bør spille på det, og loppe ham for alt han har på seg.
Hvor mye skal dere ha? For hva da?
For å la meg ta Cosette med meg.
Et vertshus må jo ha en hushjelp.
Hun er ikke noe verdt. Hun er ikke sterk nok til å bære bøtta.
Hun mister brødpenger... Det kan du ha rett i.
Men for det lille hun gjør... Hva sier du til 1500 franc?
Det veier ikke opp for tårene mine når Cosette blir tatt fra oss.
Men hvis herren insisterer...
"Au Sergent de Waterloo" i Montfermeil.
Der har de Fantines datter og der vil vi finne Valjean.
Han har et stort forsprang. Når vi kommer dit, er han vekk!
På jakt ser en ofte ikke viltet før øyeblikket en skyter det.
En må bare aldri miste sporet.
Våkn opp, pusen, vi har en jobb å gjøre.
Jeg lyttet ved døra ikke et pip. De sover som stein.
Måtte du nå gi dem vårt rom? Tenke seg Cosette breie seg i vår seng.
En skal alltid få grisen til å sove før en stikker den ihjel.
Gjør nå ikke for mye ut av det. Tror du jeg nøyer meg med 1500 franc
når han har en hel formue sydd inn i fôret sitt?
Jeg har god hørsel, jeg hørte det knitre i sedlene.
Jeg tar med meg denne, i tilfelle han gjør motstand.
Det var som bare! Han har forduftet! Jeg sa han hadde dårlig samvittighet!
Denne kjolen til hverdags og denne til søndags.
De er nydelige, min herre. Si far til meg.
Vi trenger sko også. Denne veien.
Ja, varme ullsokker.
Kom an.
Vi prøver den foran speilet.
Scarponni skal gjøre deg til en prinsesse.
Se på det håret prinsessen min har! Det er gull, det er silke!
Ikke rør henne! Jeg og ingen andre tar seg av henne.
Hva skal dette bety? Vi er ærlige, skikkelige folk, jeg og kona.
Vet du hva det kalles å skjule en forbryter på flukt? Ransak ham.
Vi kunne ikke vite det. Vi ga ham bare en omelett og husly for natta.
Inspektør, vi er fattige og må tjene til livets opphold.
Kaller du dette fattigdom? Hvor fikk du disse pengene fra?
De var hans. Jean Valjeans?
Vet ikke hva han het, men han var raus. Vi skulle hatt flere slike gjester.
Du vil ha meg til å tro at han betalte alt dette for en omelett og overnatting?
Han ga oss dem for Cosette, hushjelpen. Jeg vet ikke hva han skal med henne.
Jo, han gjør henne nok til hore.
Vi ga motvillig slipp på henne, for hun er jo bare ungen, og...
Sier du at dere solgte ham et barn?
Vi selger det vi kan. Vi har to skjønne barn selv å forsørge, så...
Thénardier, du er arrestert. Nei, la meg få forklare.
Ikke gjør det! Theénardier, bli her!
Vet du hvor jeg får leid et værelse? Et billig et.
Jeg vet om et, hos fru Gorbeau. Men det er for sent i kveld.
Gamla låser straks det blir mørkt. Et lite hotell, da?
Enda bedre: Gi meg fem sou, så innlosjerer jeg dere hos meg.
Er her ikke fint? Tre rom helt for meg selv!
Dette er stua. Soverommet mitt er ved siden av. Dere får det i natt.
Har dere spist noe? For jeg gir dere bare losji, jeg lager ikke mat.
Vi er ikke sultne, Cosettte og jeg.
Men insisterer du, tar jeg gjerne litt brød og pølse.
Det er vel bedre enn at rottene får det. Jeg skaffet meg katt, men rottene åt den.
Husk hva jeg sa: Ingen får noen gang gjøre deg noe vondt.
-Ingen rotter? -Eller mennesker.
I det fattigkvarteret der vil han skjule seg.
En av informantene mine sa at han så ham leie seg et rom.
Jeg kjenner ham ikke, så du må se. Du er den eneste som kjenner ham.
Alt du får meg til å gjøre! Jeg vet det er avskyelig.
Men hvis Valjean blir mistenksom, fordufter han for oss på timen.
Valjean... Tenk om det virkelig er Valjean!
Beskrivelsen stemmer, bortsett fra én ting:
Informantene mine så ikke jentungen som skal være sammen med ham.
Derfor skal du gå inn på rommet hans og se etter.
La meg hjelpe deg å bære. Det går bra.
Visst ser du sterk ut! Men jeg kan hjelpe deg for en slant.
Det går bra, jeg trenger ikke hjelp.
Du har betalt for en hel måned, Leblanc. Tenk om alle leieboere var sånn.
Fru Gorbeau, jeg så en tigger utenfor for et øyeblikk siden.
Det kryr av dem her i strøket.
Når nøden knuger en, blir øynene tomme.
Og sult gjør at en mister tennene.
Mannen jeg snakker om hadde øyne som en røyskatt og tenner som en ulv.
Jeg vet ikke hvem det kan være. Men politiet patruljerer gatene for tida.
De leter overalt. Politiet?
Kanskje herrene fra Sûreté er på sporet av en farlig forbryter.
God natt, herr Leblanc.
Våkn opp, Cosette! Vi må dra. Kle på deg.
Skynd deg.
Gjennomsøk smuget!
Vi må finne Jean Valjean.
Vi må finne ham.
Har dere sett etter der?
Skynd deg!
Vi må finne Jean Valjean. Gjennomsøk hver eneste etasje!
Opp med døra!
Gå til side! Lukk opp.
Han må være her.
De er overalt! Kom.
Hold vakt ved alle utganger!
Javert, det er vanskelig å fatte, men jeg tror han unnslapp igjen.
Vi skal jage ham til han stuper, verken gi ham pusterom eller alburom.
Vi skal trette ham ut så han blir gal, helt til han ikke orker mer.
Hvor mistet dere sporet? Her, like ved Sainte Geneviève parken.
Han vil prøve å komme seg til elva. Kjør!
Valjean, stopp, ellers skyter jeg!
Forsiktig, Cosette.
Gå til side.
Denne veien!
Javert, det var like før vi tok ham. Vi ser ham nok snart igjen.
Kom an!
Hold denne.
Opp med deg. Ikke vær redd, du klarer det.
Kom an.
Jeg har deg!
Hvor ble han av?
Det er umulig å klatre opp en sånn mur!
Jeg har sett ham gjøre de utroligste ting. Han har en umenneskelig fysisk styrke.
Kommer han inn der, blir han ikke lenge. Det er et kloster, han blir ikke der lenge.
Hvem der?
Hvem er det? Sikkert en av de lømlene som stjeler fra frukthagen vår.
En dag setter jeg opp feller, og da..! Kom hit, så jeg får sett trynet ditt.
Herr Madeleine! Kom inn. Fauchelevent, veiarbeideren!
Dette er min datter Cosette. Så du giftet deg, herr Madeleine?
Ingen spørsmål. Alt du trenger å vite, er at jeg ikke har gjort noe galt.
Om du så var djevelen selv, ville jeg kysse hendene dine. Du reddet livet mitt.
Og uten din anbefaling hadde jeg aldri fått jobb som gartner her.
Det glemmer jeg aldri. Du kan be meg om hva som helst.
Det er folk utenfor som vil meg og veslejenta mi ille.
Har du et sted vi kan gjemme oss? Gjemme dere for nonnene?
Det kan ordnes. De kommer aldri inn i skuret mitt.
De er så redde for mannfolk at jeg må gå med denne.
Da hører de når jeg kommer mot dem, og løper som om jeg var spedalsk.
Jeg treffer kun moder Innocente, abbedissen.
Men her er jo tjenestejenter også, og de er nysgjerrige av seg.
Hva om jeg viste meg i stedet for å gjemme meg?
Jeg kunne si jeg var i slekt med deg. Du må da ha slektninger et sted?
Jeg har en bror som bor i Amiens. Hva heter han?
Ultime Fauchelevent. Kan du late som jeg er ham?
Da hjelper du broren din med arbeidet, så skal vi oppfostre datteren din.
Nå blir Cosette lykkelig, abbedisse. Lykkelig?
Fauchelevent, lykke har ingen ting med oppfostringen av et barn å gjøre.
Pikene vi har omsorg for skal ikke være lykkelige, men tjene Gud.
Er det ditt eget ønske å bli nonne?
Jeg vet ikke, søster... Abbedisse.
Hun blir stygg. Hun blir en bra nonne.
Inspektør Javert, det er dessverre utelukket.
Politimesteren har en grandniese blant nonnene fra Picpus.
Han er beskytter av det klosteret og lar ikke troppene dine uroe freden der.
Da blir ikke Jean Valjean pågrepet.
Hva så? La ham unnslippe! Glem Jean Valjean for øyeblikket.
Glem bermen og slummen! Du kan vie deg til en mer verdig sak.
Du er mer verdifull for oss om du infiltrerer studentgruppene
som nå ivrer for nye ord, som republikk eller anarki.
Noen ganger er det til større skade å tenke enn å stjele.
Frøken Fauchelevent, ta straks på deg hatten!
Fri og bevare meg, barnet er forrykt!
Bror, la oss fyre i ovnen, lage litt god suppe -
og åpne en god flaske vin! Vin? Hva er anledningen?
Jeg så Cosette signalisere at hun vil besøke oss på søndag.
Å, signalet!
Du og datteren din oppfører dere som to uskikkelige barn!
Cosette er ikke noe barn lenger.
Og hva annet kan vi gjøre, når vi ikke får snakkes eller utveksle brev?
Og hva var signalet denne gang?
Cosette skulle ta av seg hatten og la håret sitt danse i sollyset.
Du skulle sett hvor vakker hun var. Hva om det ikke hadde vært sol?
Vi har hatt nok dårlig vær.
Jeg vil ikke at du skal bli straffet.
Bare jeg får treffe deg, er alt glemt.
Og jeg ser at du er lykkelig her.
Jeg ville være lykkelig hvor som helst, bare jeg hadde deg nærheten.
Tenk om abbedissen visste at jeg tilbrakte natta i seng med en mann!
Nei, jeg er faren din.
Det er noe annet.
Hva med moren min? Du snakker aldri om henne.
Moren din?
Moren din led noe så fryktelig.
Og hun var så fryktelig glad deg.
Hun var like trist og nedfor som du skal være lykkelig. Håper jeg, da...
Jeg vet ikke engang hva hun het. Fantine.
Fantine het hun. Det er et fint navn. Fantine...
Det høres ut som et dokkenavn.
Det fantes dem som behandlet henne som ei dokke.
De lekte med henne og knuste henne. Men...
Men?
Selv da hun var knust og kjempet for livet,
så aner du ikke hvor vakker hun var.
Akkurat som deg.
Hva sitter du der for? Hun har vokst.
Herregud...
Som hun har vokst!
Selveste politimesteren har beordret meg å treffe deg.
Så vennligst ikke la denne forstyrrelsen vare lenger enn nødvendig.
Jeg skal fatte meg i korthet. Men det er fem år siden jeg ba om et møte med deg.
Jeg hørte dere ansatte en gartner til. Ja. Hva så?
Kan jeg få treffe ham?
Nei. For å komme til hagen, må du over gjerdet
som beskytter oss mot omverdenen, og det kommer ikke på tale.
Kan jeg be deg sende bud på ham? Selvfølgelig ikke.
Hvorfor ikke? Han har ikke noe uoppgjort med politiet.
Abbedisse, med all respekt, så bør kanskje jeg avgjøre det.
Han har vært hos oss i mange år.
I løpet av den tiden har han aldri vært utenfor klosteret.
Hvordan kan han da ha brutt loven? Det er så. Men før det...
Ville jeg godta å ha i vårt hellige samfunn
en som jeg ikke anså som absolutt skyldfri?
I Amiens, der han arbeidet før han kom til oss...
Er du sikker på at han kom fra Amiens? Mistror du meg?
-Ikke i det hele tatt. Ham, derimot... -Jeg kan gå god for mannen.
Var han alene da han kom hit? Eller hadde han en jentunge med seg?
Nei.
Det må være en behagelig forandring for deg å forhøre en nonne.
Da kan du være sikker på at du blir fortalt sannheten.
Får jeg..? Nei.
Søster!
Jeg løy. Det var for å beskytte klosterets fred og ro, men jeg løy.
20 piskeslag. Ikke spar meg.
Cosette, hva er i veien? Far, det er ikke Gud som byr meg imot,
men tanken på å være innestengt her uten å vite noe om verden.
Jeg har aldri sett havet, aldri vært på ball, aldri kjørt med hest og vogn.
Og jeg har aldri gått med hansker. Ro deg ned, Cosette.
Nå syns du at jeg er en hønsehjerne.
Men det er deg jeg vil se havet med, det er deg jeg vil danse på ball med.
Det er for deg jeg av og til vil være vakker, om så bare litt...
Og du syns ikke nonner er kokette nok. Vel, der må jeg si meg enig med deg.
Men hvis jeg nekter å bli nonne, vil moder Innocente sende oss bort!
Uansett hva jeg bestemmer meg for, går det ut over oss!
Nei, Cosette. Du hadde rett da du sa at jeg trives her.
Men jeg er ikke lykkelig hvis du mistrives. Jeg har ikke noe mot Gud selv.
Men jeg ville aldri tilgi ham hvis han gjorde deg til en fange. Aldri.
Bli med oss.
Nei, jeg er for gammel.
Jeg ville være i veien.
Og det var du som skaffet meg husly her.
Jeg blir her som levende bevis på at herr Madeleine var en god mann.
Selv om han heter Jean Valjean.
Hvordan fant du det ut?
Du snakker i søvne.